Titulky vyrobeny leptáním. Pro Angel Production (C) Milan Kučera, 2003
P Á N P R S T E N Ů
Gandalfe!
Neprojdeš!
Gandalfe!
Já jsem služebníkem tajného ohně.
Vládnu plamenem Anoru.
Utíkejte!
Vrať se do stínů.
Temný oheň ti nepomůže, plameni Údunu!
Neprojdeš!
Ne, ne!
Gandalfe!
Utíkejte, hlupáci.
Ne!
Gandalfe!
Co se děje, pane Frodo?
Nic.
Byl to jen sen.
D V Ě V Ě Ž E
Mordor...
Jediné místo ve Středozemi, které nechceme vidět zblízka.
A zároveň jediné místo, kam se snažíme dostat,
jenže se tam dostat nemůžeme.
Postavme se tomu čelem, pane Frodo.
Ztratili jsme se.
Nemyslím si, že Gandalf chtěl, abychom šli tudy.
Nechtěl, aby se stalo spoustu věcí, Same.
Ale staly se.
Pane Frodo?
To ten prsten, že ano?
Těžkne.
-Jaké jídlo nám zbylo? -Podívám se.
Ano, nádhera...
Lembas... a podívejte...
Zase Lembas.
Obvykle nejím cizácké jídlo...
Ale tohle elfské - není tak špatné.
Nic nikdy nezatemní tvého ducha, že, Same?
Ty bouřkové mraky by mohly.
To vypadá zvláštně známě.
Protože už jsme tu byli.
Chodíme dokola.
A ještě ten zápach.
Jakoby poblíž byla nějaká stvůra.
-Cítíš to? -Ano...
Cítím to.
Nejsme sami.
Zloději... Zloději...
Ti odporní, malí zloději...
Kde je? Kde je?
Ukradli nám ho...
Můj milášek...
Proklínáme je. Nenávidíme je...
Je blízko a my ho chceme...
Toto je Žihadlo...
Už jsi ho viděl! Že, Glume?
Pusť ho...
Nebo ti probodnu hrdlo.
To pálí! A mrazí! Pálí nás to.
Bolí nás to!
Protože to upletli oškliví elfové!
-Sundejte to z nás! -Ticho, ty!
To je beznadějné! Každý skřet v Mordoru uslyší ty skřeky!
-Prostě ho tu přivážeme a necháme! -Ne!
To by nás zabilo! Zabilo by nás to!
To není víc, než si zasloužíš!
Možná si zaslouží zemřít...
Ale teď, když ho vidím...
Je mi ho líto.
Budeme na ně hodní, když budou hodní na nás.
Sundejte to z nás!
Přísaháme, že budeme dělat, co chtějí. Přísaháme.
Nemůžeš slíbit nic, čemu bych věřil.
Přísaháme, že budeme sloužit pánu miláška.
Přísaháme na... Na miláška.
Prsten je zrádný...
Budeme věřit tvému slovu.
Ano...
Na miláška...
Nevěřím ti!
-Pojď zpátky! -Same, ne!
Same!
Chce nás oklamat!
Když ho pustíme, Uškrtí nás ve spánku!
-Znáš cestu do Mordoru... -Ano...
-Už jsi tam byl... -Ano...
Dovedeš nás k Černé bráně.
Smíšku!
Co se děje? Co cítíš?
Lidské maso.
-Aragorn... -Zachytili naši stopu!
Pojďme!
Zrychlili krok...
Museli zvětřit náš pach.
Pospěšte si!
Pojď, Gimli!
To už je třetí den pronásledování...
Bez jídla, bez odpočinku...
Ani známka po pronásledovaných krom toho, co může vypovědět holý kámen.
Ne náhodou padají listy z Lórienu.
Možná ještě žijí.
Nejsou ani den před námi. Jdeme.
Gimli, pojď!
-Doženeme je! -Rád bych to vzal zkratkou!
My trpaslíci jsme od přírody sprinteři. Velmi nebezpeční na krátkých vzdálenostech!
Rohan...
Kraj vládců koní...
Něco zvláštního tu působí...
Nějaké zlo dává rychlost těmto stvůrám...
Obrátilo to svou vůli proti nám...
Legolasi, co vidí tvé elfí oči?!
Skřeti se stočili na severovýchod!
-Berou hobity do Železného pasu! -Saruman...
Svět se mění...
Kdo má nyní sílu postavit se armádám Železného pasu...
A Mordoru...
Kdo se postaví jednotě Saurona a Sarumana...
A proti jednotě dvou věží...
Spolu, můj pane Saurone, budeme vládnout Středozemi...
Starý svět vzplane v ohních průmyslu...
Lesy padnou...
Nový pořádek povstane...
Budeme vést válku mečem, kopím i železnou pěstí skřetů...
Stačí odstranit ty, kteří se staví proti nám...
Jezdci, vezměte své muže! Doprovoďte je do hor,
-aby zemřelo vše, co žije! -Mordor!
Vezměte si zpět země, které vám ukradli!
To bude konec Rohanu...
Příliš dlouho stáli tito rolníci proti vám...
-Ale ne déle... -Eothaine, Eothaine!
Vezmeš svou sestru. Pojedete rychleji, když budete jen dva...
-Táta říká, že Eothain nesmí na Erlovi jezdit, že je na něho moc velký! -Poslouchejte mě!
Musíte jet do Edorasu a vyhlásit poplach!
-Rozumíte mi? -Ano, mami.
-Já nechci jet, já nechci jet, mami... -Fredo,najdu si vás tam...
Rychle!
Jeď, dítě!
Rohan, můj pane, padne co nevidět.
Theodride...
-Tvůj syn je těžce raněn, můj pane. -Byl přepaden skřety.
Nebudeme-li bránit svou zemi,
-Saruman si ji vezme silou! -To je lež...
Saruman Bílý byl vždy naším přítelem a spojencem...
Jméno, můj synu, jméno...
Skřeti se svobodně potulují po našich zemích!
Nezastaveni, bez jakéhokoliv odporu, zabíjejí, jak se jim zachce.
Skřeti nesoucí znak Bílé ruky Sarumanovy.
Proč tížíš těmito problémy již zatíženou mysl?
Což nevidíš?
Tvůj strýc je unaven tvou nespokojeností...
Tvou válkychtivostí.
Válkychtivostí? Jak dlouho to je, co si tě Saruman koupil?
Jakou ti slíbil odměnu, Červivče?
Až budou všichni lidé mrtví, ty dostaneš svůj podíl na pokladu?
Příliš dlouho pozoruješ mou sestru...
Příliš dlouho sleduješ její kroky...
Vidíš mnoho, chrabrý synu Eomundův...
Příliš mnoho.
Budeš navždy vyhnán z království Rohanu.
Pod hrozbou smrti.
Nepřestávej dýchat, to je ten klíč,
Dýchej...
Beží rychle, jakoby biče jejich pánů byly za nimi.
Už nemůžeme dál! Musíme si odpočinout!
Jděte, skurut-hai!
Smíšku!
Myslím...
že jsme možná udělali chybu, když jsme opustili Kraj, Pipine...
Co dělá ten hluk?
To ty stromy...
Co?
Pamatuješ si ten starý les na hranici Bralovska?
Starý Bral říkával, že tam je něco ve vodě, co způsobuje, že stromy rostou do výšky...
-A ožívají... -Ožívají?
Stromy, které mohou šeptat...
Mluvit mezi sebou...
Dokonce se pohybovat...
Umírám hlady.
-Už tři smradlavé dny jsme neměli k jídlu nic než červivý chleba! -Ano.
Proč bychom si nemohli dát trochu masa?
A co z nich? Jsou čerství.
Oni nejsou k jídlu.
A co jejich nohy? Vždyť už je nepotřebují.
Vypadají chutně.
Zpátky, sousto!
-Co jsi to řekl? -Soustíčko!
Vypadá to, že maso se vrací na náš jídelníček, chlapci!
Pipine! Pojďme.
Teď volejte o pomoc. Zakvičte mi!
Teď vás nikdo nezachrání.
Pipine!
Rudý úsvit.
Dnes v noci byla prolita krev...
Jezdci Rohanu! Jaké novinky přinášíte z Marky?
Co pohledává elf, člověk a trpaslík v Marce?
Mluvte rychle!
Řekni mi své jméno, pane koní, a já ti řeknu své.
Usekl bych ti hlavu, trpaslíku, kdyby byla trochu výš nad zemí.
Zemřel bys dřív, než by tvá rána dopadla!
Já jsem Aragorn, syn Arathornův...
To je Gimli, syn Gloinův, a Legolas z lesního království.
Jsme přátelé Rohanu a Theodéna, tvého krále.
Theodén již nerozezná přítele od nepřítele.
Ani svou vlastní krev.
Saruman otrávil mysl královu a přisvojil si vládu nad těmito zeměmi.
Moji společníci jsou věrní Rohanu...
A za to jsme byli vyhnáni.
Bílý čaroděj je vychytralý...
Říká se, že chodí sem a tam...
Starý muž, v plášti a kápi.
A jeho špióni všude roztáhli své sítě...
My nejsme špióni.
Stopujeme skřety, od západního lesu přes pláně.
Zajali dva naše přátele.
Skřeti jsou mrtví, pobili jsme je v noci.
Ale byli tam dva hobiti! Neviděli jste s nimi dva hobity?
Byli malí. Ve vašich očích by byli jako děti.
Nenechali jsme nikoho naživu.
Nakupili jsme těla na hromadu a spálili je.
Jsou mrtví?
Je mi líto...
Hasufele! Arode!
Vezměte si ty koně,
Přinesou vám větší štěstí, než jejich původním pánům.
Sbohem.
Hledejte své přátele...
Ale nevěřte v naději...
Naděje opustila tyto země...
To patří jednomu z nich...
Zklamali jsme je...
Hobit ležel zde...
A ten druhý...
Plazili se...
Jejich ruce byly svázané...
Jejich pouta byla přeříznuta...
Běželi tudy...
A byli sledováni...
Pásek!
Běž!
Tady vede stopa z bitevního pole...
Do Fangornského lesa...
Fangorn...
Jaké šílenství je tam zavedlo...
Setřásli jsme je? Myslím, že ano.
Roztrhám vás na kusy!
Pojďte sem!
Stromy! Na stromy!
Je pryč.
Smíšku!
-Ne! -Udělám ti díru do břicha...
Utíkej, Smíšku!
-Malí skřeti - burrarum! -Ono to mluví, Smíšku!
-Ten strom mluví... -Strom?!
Já nejsem žádný strom. Jsem ent.
Pastýř stromů...
-Pastýř lesa... -Nemluv s ním, Smíšku.
-Neprovokuj ho. -Někteří mi říkají Stromovous.
-A... na čí jsi straně? -Straně...
Já nejsem na ničí straně...
Protože nikdo není na mé straně, malý skřete...
Nikdo už se nestará o lesy...
Nejsme skřeti! Jsme hobiti!
Hobiti?
Nikdy jsem neslyšel o hobitech...
Zní to jako nějaká skřetí neplecha.
Přicházejí s ohněm, přicházejí se sekerami...
Koušou, lámou, kácejí a pálí.
-Ničitelé a vetřelci! -Ne, ty nám nerozumíš!
Jsme hobiti, půlčíci! Lid z Kraje!
Možná jste, možná ne...
Bílý čaroděj bude vědět.
Bílý čaroděj...
Saruman...
Vidíte, vidíte, vyvedli jsme vás ven.
Pospěšte si, hobiti, pospěšte si.
Velké štěstí, že jsme vás našli.
Hodný hobitek.
Ne! To je bažina!
-Vede nás do bažiny! -Bažina, ano, ano...
Pojďte, pane, vezmeme vás bezpečnou cestou skrz mlhu...
Pojďte, hobiti, pojďte. Musíme jít rychle.
Našel jsem to, našel, cestu skrz bažiny...
Skřeti ji nepoužívají, skřeti ji neznají...
Chodí okolo, míle a míle... Pojďte rychle...
Lehcí a rychlí jako stíny my musíme být...
Jsou tam mrtvé věci! Mrtvé tváře ve vodě!
Všichni jsou mrtví, všichni se dívají...
Elfové, lidé a skřeti... Velká bitva, dávno...
Mrtvé močály... Ano, ano, tak se jmenují!
Tudy.
Nenásledujte světla.
Opatrně! Nebo se hobiti přidají k mrtvým
a zapálí své vlastní malé světlo.
Frodo!
Glume?
Nenásledujte světla.
-Glume. -Pane Frodo! Není vám nic?
-Tak jasný, tak krásný, náš milášek... -Co jsi řekl?
Pán by měl odpočívat. Pán si potřebuje udržert sílu.
-Kdo jsi? -Nesmí se nás ptát, není to jeho věc.
Gandalf mi řekl, že jsi z říčního lidu.
Studené srdce, řeka v chladu, Uvězněn daleko od domovu.
-Říkal, že tvůj život je smutný příběh. -Oni nevidí, co pak přijde,
-když temná je noc a měsíc umře. -Nejsi tolik odlišný od hobita.
Že ano?
Smeagole...
Jak jsi mne to nazval?
To bylo kdysi tvé jméno, že?
-Dávno... -Moje jméno...
Moje jméno...
Smeagol...
Černí jezdci!
-Schovejte se! -Schovejte se!
Pojď Frodo! Pojď!
Uvidí nás! Uvidí nás!
-Myslel jsem, že jsou mrtví! -Mrtví?
Ne, nelze je zabít, ne.
Přízraky!
Volají ho, volají miláška...
Frodo! Je to v pořádku...
Všechno bude v pořádku...
Pospěšte si, hobiti...
Černá brána je velmi blízko.
Skřetí krev.
To jsou divné stopy.
Vzduch je zde tak nehybný.
Tento les je starý...
Velmi starý...
Plný paměti...
A hněvu...
Stromy si povídají.
Gimli!
Skloň tu sekeru.
Něco tam je.
Co vidíš?
Bílý čaroděj se blíží.
Nenechte ho mluvit, očaroval by nás.
Musíme být rychlí.
-Sledujete stopy dvou mladých hobitů. -Kde jsou?
Předevčírem tudy prošli.
Potkali někoho, koho neočekávali.
-Uklidňuje vás to? -Kdo jsi?
Ukaž se!
To je nemožné...
Padl jsi...
Skrz oheň... A vodu...
Od nejhlubšího žaláře až po nejvyšší vrchol jsem s ním bojoval - Morgothovým Balrogem.
Až jsem konečně přemohl svého nepřítele
a rozbil jeho tělo o bok hory.
Zmocnila se mne temnota...
A oprostil jsem se od mysli a času...
Hvězdy svítily přede mnou...
Každý den byl dlouhý jako život země...
Ale to nebyl konec...
Znovu jsem v sobě pocítil život...
Byl jsem navrácen zpět, dokud nebude můj úkol dokončen.
Gandalfe...
Gandalf?
Ano...
Ano, tak mi říkali...
Gandalf Šedý...
-To bylo moje jméno... -Gandalfe...
Já jsem Gandalf Bílý...
A vracím se k vám teď... Když se vlna obrací...
Jedna etapa vaší cesty skončila, jiná začíná.
Válka přišla do Rohanu...
Musíme jet do Edorasu, co nejrychleji.
To musí být jeden z Mearasů, jestli mne zrak nešálí.
Stínovlas.
Je to pán všech koní...
A byl mým přítelem v mnohých nebezpečenstvích.
Můj domov... Žiji v lese... U kořenů hor...
Gandalf mi řekl, abych vás uchoval v bezbečí a v bezpečí vás uchovám.
Stromy zdivočely a jsou nebezpečné...
Hněv dříme v jejich srdcích... Zranily by vás, kdyby mohly...
Už je nás příliš málo... Příliš málo na to, abychom si s nimi poradili...
Černá brána Mordoru...
Bohové, ochraňujte nás...
Co by nám teď Kmotříček řekl, kdyby nás teď viděl...
Pán řekl, abych mu ukázal cestu do Mordoru,
-a proto to hodný Smeagol udělal... -Řekl jsem to...
Co to je?
Tamtudy nemůžeme projít.
Podívej... Brána...
Otvírají ji.
-Ne... -Vidím cestu dolů.
Same, ne!
Pane!
-Nežádám tě, abys šel se mnou, Same. -Já vím, pane Frodo.
-Pochybuji, že nás tam ochrání i ty elfské pláště. -Teď!
Ne!
Ne, ne, pane! Chytí vás, chytí vás!
Nenoste mu ho!
On chce miláška...
Stále ho hledá... A milášek se k němu chce vrátit...
Ale nesmíme ho nechat získat ho...
Ne! Je ještě jiná cesta.
-Tajná, temná cesta. -Proč jsi o tom neřekl dřív?
-Protože pán se neptal! -Má něco za lubem!
-Říkáš, že existuje jiná cesta do Mordoru? -Ano...
Je tam cesta... A schody...
A potom...
Tunel...
-Dovedl nás tak daleko, Same... -Pane Frodo, ne...
Dodržel slovo.
Ne.
-Veď nás, Smeagole! -Hodný Smeagol vždycky pomáhá.
Edoras... A zlatý Dvůr meduseldský...
Palác Theodéna - krále Rohanu...
Jehož mysl je rozvrácena...
Sarumanova moc nad králem je nyní velká...
Můj pane, tvůj syn... Nežije...
Můj pane... Strýčku...
Nepůjdeš za ním?
Neuděláš nic?
Dávejte si pozor, co říkáte... Nehledejte zde přivítání.
Musel zemřít někdy v noci... Jaká tragedie pro krále,
ztratit svého jediného syna a dědice.
Chápu. Jeho odchod tě musel ranit,
zvláště teď, když tě opustil tvůj bratr.
-Nech mě o samotě, hade! -Ale ty jsi sama...
Kdo ví, co jsi říkala temnotě...
Upírala svůj zrak do temnoty...
Když se celý tvůj život začíná hroutit...
Stěny okolo tvé besídky se přibližují...
aby tě zajaly do klece jako nějaké divoké zvíře...
Tak krásná...
Tak chladná...
Jako průzračná rosa jitra, stále čistá i přes ranní mráz...
Tvá slova jsou jed.
Více radosti bys našel na hřbitově...
Nemohu vás před krále Teodéna pustit takto ozbrojené, Gandalfe Šedá šunko.
Z rozkazu Grímy Červivce.
Tvá hůl...
Neodloučili byste přece starého muže od jeho berly...
Pane... Gandalf Šedý přichází...
Přináší bědy...
Honosnost tvého dvora poněkud pohasla, Králi Theodéne...
Není vítán...
Proč bych tě měl vítat, Gandalfe Sýčku?
Správná otázka, můj pane.
Pozdní je hodina, ve níž se tento zaklínač rozhodl objevit.
Nazývám ho 'Lathspell'- -'Zlá novina', která je naším hostem.
Zmlkni!
Drž svůj jedovatý jazyk za zuby.
Neprošel jsem ohněm a smrtí, abych poslouchal nesmyslné řeči dotěrných červů.
Hůl...
Říkal jsem vám, abyste vzali čarodějovi hůl!
Theodéne...
Synu Thengelův...
Příliš dlouho jsi pobýval ve stínech...
-Ležel bych klidně, kdybych byl tebou. -Poslouchej mě!
Uvolňuji tě od kouzla...
Zde nemáš žádnou moc, Gandalfe Šedý...
Vysaji z tebe Sarumana, tak jako se jed saje z ran.
Počkej...
Odejdu-li, Theodén zemře...
Nezabils mě...
Nezabiješ ani jeho.
Rohan je můj.
Odejdi!
Znám tvou tvář...
Eowyn...
-Gandalf? -Znovu se nadechni svobodného vzduchu, můj příteli...
Temné byly mé nedávné sny...
Tvé prsty by se rozpomněly na svou původní sílu lépe, kdyby uchopily tvůj meč.
Já jsem ti jen... vždy sloužil, můj pane!
Tvá temná kouzla by mne byla donutila lézt po čtyřech jako zvíře!
Neposílej mne pryč od svého boku!
Ne, můj pane! Ne, můj pane!
Nech ho jít. Již bylo prolito dost krve na jeho účet.
Jděte mi z cesty!
Vzdejte hold králi Theodénovi!
Kde je Theodred?
Kde je můj syn?
Simbelmyne...
Vždy rostly na hrobkách mých předků...
A teď pokrývají hrob mého syna...
Tento zlý den měl být můj...
Mladí umírají a staří setrvávají...
A já bych měl žít...
Abych viděl poslední dny mého rodu?
Theodredovu smrt jsi nezapříčinil ty...
Žádný rodič by neměl pohřbívat své dítě...
Byl v životě silný...
Jeho duch najde cestu do síní tvých otců.
Ať odpočívá v pokoji. [Ess tu hann.]
Ať odpočívá Theodred ve slávě. [Ess tu Theodred fael thu.]
Nebyli varování...
Byli neozbrojení...
Teď se divocí lidé pohybují na západ, pálí vše za pochodu...
-Seno, bavlnu, dřevo... -Kde je máma?
Toto je pouze předzvěst hrůzy, kterou Saruman rozpoutá.
I ti nejmocnější se teď bojí Saurona.
Vyjeď a postav se mu čelem.
Odlákej ho od svých, žen a dětí.
Musíte bojovat.
Máš dva tisíce dobrých mužů jedoucích na sever, zatímco tu mluvíme.
Eomer ti je věrný. Jeho muži se vrátí a budou bojovat za svého krále.
Teď už odsud bude alespoň 300 legií.
Eomer nám pomoci nemůže.
Vím, co ode mne chcete, ale já svým lidem další smrt nepřivodím.
Nebudu riskovat otevřenou válku.
Otevřenou válku už tu máš, ať chceš nebo ne.
Když jsem se naposledy díval,
Theodén a ne Aragorn byl králem Rohanu.
Jaké je potom královo rozhodnutí?
Na rozkaz krále musí být město opuštěno!
Naším útočištěm bude Helmův žleb!
Nezatěžujte se cennostmi...
Vezměte si jen ty zásoby, jež budete potřebovat!
Helmův žleb... Utíkají do hor, když by měli zůstat a bojovat!
Kdo je bude bránit, když ne jejich král?
Dělá jen to, co si myslí, že je nejlepší pro jeho lid.
-Helmův žleb je zachránil již v minulosti. -Odtamtud ale není žádné cesty.
Theodén vstupuje do pasti. Myslí si, že je vede do bezpečí.
Ale to, co dostane, je masakr.
Theodén má silnou vůli, ale bojím se o něj.
Bojím se o přežití Rohanu.
Bude tě potřebovat, než tohle skončí, Aragorne.
Rohanský lid tě bude potřebovat.
Obrana musí vydržet.
Vydrží.
Šedý poutník... Tak mne kdysi nazývali.
Tři sta lidských životů chodím po této zemi a teď nemám dost času.
Hodně štěstí. Mé hledání nevyjde na prázdno.
Očekávejte můj příchod... Za prvního světla pátého dne.
-Za úsvitu, hleď na východ. -Jeď.
Pospěšte si!
Umíš ovládat meč.
Ženy z této země se tomu učily již dávno.
Ty, které neměly meče jimi stejně padly.
Nebojím se smrti ani bolesti.
Čeho se tedy bojíš, má paní?
Klece...
Být za mřížemi, dokud ji nepřijmou mladí i staří.
A veškerá udatnost neodejde z paměti i touhy.
Jsi dcerou králů...
Panna-ochránkyně Rohanu...
Nemyslím si, že takový bude tvůj osud.
Theodén nezůstane v Edorasu...
Je zranitelný, to ví...
Bude očekávat útok na město...
Utečou do Helmova žlebu... Velké pevnosti Rohanu...
Je to nebezpečná cesta, přes hory...
Budou pomalí, budou s sebou mít, ženy a děti...
Vyšlete jezdce na worzích.
Hej, smraďochu, nechoď příliš dopředu!
-Proč to děláš? -Co?
Nadáváš mu, mluvíš o něm jako o stvůře!
Protože...
Protože on takový je, pane Frodo...
Nezbylo v něm nic než lži a podvody.
-Chce Prsten, to je vše na čem mu záleží. -Nemáš ani ponětí o tom, co mu udělal.
Co mu stále dělá!
-Chci mu pomoci, Same... -Proč?
Protože musím věřit, že se může vrátit...
-Nemůžete ho zachránit, pane Frodo... -Co o tom ty můžeš vědět!
Nic!
Promiň, Same... Nevím, proč jsem to řekl.
Já vím...
To ten prsten...
Nemůžete z něj spustit oči...
Viděl jsem vás...
Nejíte, sotva spíte...
Začíná vás ovládat, pane Frodo,
-Musíte s tím bojovat! -Vím, co mám dělat, Same!
Prsten byl svěřen mně! Je to můj úkol!
Můj, můj vlastní!
Copak se neslyšíte? Nevíte, jako kdo tohle zní?
Chceme ho... Potřebujeme ho...
Musíme mít miláška...
Ukradli nám ho...
Mazaní malí hobiti...
Zlí, lstiví, špatní!
-Ne, ne.... pán ne... -Ano, milášku, falešný!
Podvedou tě, zraní, budou ti lhát...
-Pán je můj přítel. -Nemáš žádné přátele.
-Tebe nemá nikdo rád. -Neposlouchám tě, neposlouchám.
-Jsi lhář a zloděj... -Ne.
Vrah...
-Jdi pryč. -Pryč!
Nenávidím tě...
-Nenávidím tě... -Kde bys byl nebýt mě?
Glume, Glume, já jsem nás zachránil!
Byl jsem to já... To díky mně jsme přežili!
Už ne...
Co jsi říkal?
Teď už se o nás stará pán...
Už tě nepotřebujeme...
Cože?
-Odejdi a už nikdy se nevracej. -Ne!
Odejdi a už nikdy se nevracej!
Řekli jsme mu, aby šel pryč...
A pryč on odešel! Pryč, pryč, pryč!
Smeagol je volný!
Podívej!
Vidíš, co Smeagol našel?
Dobrý, dobrý králík! Jezte, jezte!
Dělá se mu z tebe špatně...
Když se takhle chováš.
Je jenom jeden způsob, jak udělat tyhle ušáky.
Co to dělá? Hloupý, tlustý hobit!
Ničíš to!
Co se dá zničit? Vždyť je tu sotva trochu masa.
Potřebujeme pár dobrých brambor.
Co je brambor, milášku?
-Co je brambor? -BRAMBORY!
Uvařit, nakrájet, napíchnout na tyčku.
Krásné, zlaté, křupavé, na hranolky... S kouskem krásně usmažené ryby.
-Ani ty bys to nemohl odmítnout. -Ale ano, mohl.
Tak zkazit krásnou rybu.
Dej nám ji... Syrovou a třesoucí se...
A nech si hnusné brambory.
Jsi beznadějný.
Pane Frodo?
-Kdo to je? -Zlí lidé, služebníci Sauronovi...
Jdou do Mordoru. Temný pán k sobě shromažďuje všechny armády.
Už to nebude trvat dlouho. Brzy bude připraven.
-Připraven na co? -Aby rozpoutal válku.
-Poslední válku, která pokryje celý svět stínem. -Musíme jít.
-Pojď, Same. -Pane Frodo!
Podívejte!
To je olifant!
Nikdo doma tomu nebude věřit...
Smeagole?
Zůstali jsme tu příliš dlouho.
Pojď, Same!
Stůj!
Svažte jim ruce.
Není divné, že jste neviděla žádné trpaslice...
Vlastně jsou hlasem i vousy podobné mužským,
že byste si je mohla snadno splést s muži...
To ty vousy.
Z čehož povstala pověra, že ani nejsou žádné trpaslice...
A malí trpaslíci prostě jen vyskakují z děr v zemi.
Což je samozřejmě směšné...
Všechno je v pořádku, všechno je v pořádku, nikdo nepanikařte!
To bylo úmyslně, to bylo naschvál.
Světlo Večernice nezhasne ani nezbledne...
Je to moje a mohu to dát, komu chci...
Jako mé srdce...
-Jdi spát... -Spím...
Tohle je sen...
Potom je to dobrý sen...
Spi...
Kdysi jsi mi řekla...
že přijde tento den...
To není konec... To je začátek.
Musíš jít s Frodem.
To je tvá cesta.
Má cesta je přede mnou skryta.
Již je připravena před tvýma nohama. [Si peliannen i bad na dail lin.]
Teď nesmíš váhat. [Si buiad u-dhan a thar.]
Arwen...
Jestli nevěříš ničemu jinému...
Věř tomuto...
Věř nám.
Kde je ta...
žena, která ti dala ten klenot?
Náš čas zde končí...
Čas Arwen končí...
Nech ji jít! Nech ji plout na západ.
Nech ji nést si lásku k tobě do neumírajících zemí,
kde si ji navždy uchová svěží...
Potom zůstane pouhou vzpomínkou.
Nenechám zde svou dceru zemřít.
-Zůstává, protože má stále naději... -Zůstává kvůli tobě! Patří ke svému lidu.
Máš šanci na jiný život...
Daleko od války... žalu... zoufalství...
Proč to říkáš?
Já jsem smrtelný, ty jsi elího rodu...
Byl to jen sen, Arwen...
Nic víc...
To patří tobě.
Byl to dar...
Nech si to...
Pane?
Pluje do zemí neumírajících se všemi svými, kteří zůstali.
Co se děje?
-Hamo? -Nejsem si jist.
Průzkumník!
-Co se děje, co vidíte? -Worgové, jsme napadeni!
Útok worgů!
-Všichni jezdci do čela kolony! -Dělej, pomož mi nahoru, já jsem jezdec!
Musíš vést lidi do Helmova žlebu. Pospěš si!
-Mohu bojovat! -Ne!
Musíš to udělat. Pro mě.
Za mnou!
-Dělej, koni, dopředu. -Postavte se do kolony!